‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Te rog, dă-mi drumul!
‎Ellie are nevoie de mine.
‎Știu.
‎Nu voi spune nimănui.
‎Dă-l în mă-sa pe Henderson!
‎Crezi că nu mai pot eu de dobitocul ăla?
‎Orice ar fi acvariul ăsta pentru oameni,
‎nu voi spune nimănui.
‎Vreau să te cred.
‎Stai liniștit, nu-s proastă.
‎Nici vorbă.
‎Vreau să ieși de aici cum a ieșit Will, ‎dar scrii editoriale în reviste de bârfe
‎și ți-o tragi cu un polițist.
‎- I-ai zis că ai găsit asta? ‎- Nu.
‎Nu. Urma să-i zic,
‎dar nu i-am zis și nici n-am de gând.
‎Dovedește că ești de încredere!
‎Delilah.
‎- Hei! ‎- ‎D.!
‎În sfârșit. Ce se întâmplă?
‎Cică Ben a fost iar prins băut la volan.
‎Poți confirma?
‎Asta era așa important?
‎Trebuie să fac și eu un ban. Deci?
‎Da, dar nu știi de la mine.
‎- Bine, mersi! Pa! ‎- ‎Nu închide!
‎Stai așa...
‎M-am gândit la ce ai spus...
‎și vreau să te scot în oraș. ‎La o întâlnire propriu-zisă.
‎Ești liberă diseară?
‎Nu pot diseară.
‎Dar în curând. Trebuie să închid. ‎Vorbim mai târziu.
‎Da, bine.
‎Ai zis că-ți dovedesc. Ți-am dovedit.
‎De cum ar fi liberă, ‎ar putea să se ducă să-i spună adevărul.
‎Bine. Știi ce? Ai dreptate.
‎Ai fi naiv să mă crezi pe cuvânt. ‎Ce-ar fi să cădem la înțelegere?
‎Da? Hai să negociem!
‎Vrei să-mi cumperi tăcerea? Îmi convine.
‎Ar fi ideal, dar ce să-i ofer?
‎- Câteva sute de dolari? ‎- ‎Te rog, Will!
‎- Nu vreau să mor aici. ‎- Nu vei muri.
‎Promit.
‎Vorbesc serios. Nu voi permite ‎ca situația să se agraveze așa.
‎Am mai trecut prin asta.
‎Te voi elibera mâine.
‎După ce-mi voi fi pregătit fuga.
‎Poftim?
‎Nu, Will! Will, nu pleca!
‎- ‎Delilah va fi liberă. ‎- ‎Te rog, nu pleca!
‎Chiar dacă așa mi se va frânge inima.
‎Ca să te merit cu adevărat,
‎Love, trebuie să te las în pace.
‎Rămas bun, Love!
‎Într-o altă realitate, ‎aș împacheta un picnic făcut de tine
‎pe care l-am savura în Griffith Park, ‎nu pașaportul făcut de Will
‎în caz că aș avea nevoie.
‎Ți-aș cumpăra bujori, Love,
‎nu un bilet de avion pentru mâine ‎la ora 09:02.
‎Aș vrea ca lucrurile să fi mers altfel. ‎Dar acum trebuie să plec. Pe vecie.
‎ELLIE: ‎UNDE EȘTI?
‎Într-o altă realitate, n-ar trebui ‎s-o mint pe Ellie cu privire la sora ei.
‎Pentru binele lor.
‎POTRIVIRE INEXISTENTĂ
‎Recunoaștere facială.
‎Sora mai mare se va întoarce ‎la Ellie în curând. Foarte curând.
‎N-ai adus și Cheetos?
‎- Știi că-s preferații mei. ‎- Vei avea nevoie de ceva mai consistent.
‎Vei mai rămâne aici încă 16 ore.
‎Iar pleci?
‎Ce naiba-s alea?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Se deschid singure.
‎Au cronometru. Îl setez la trei secunde.
‎Când se termină...
‎Vezi? Se deschid automat.
‎Întâi mănânci, ‎apoi te leg cu cătușele de masă,
‎iar cronometrul îl setăm pentru ora ‎când voi fi deja plecat din oraș.
‎Apoi vei fi liberă.
‎Cum voi ieși de-aici?
‎Voi lăsa ușile descuiate.
‎Odată setat cronometrul, ‎nu mai poate fi resetat.
‎Nu vreau să o iei razna ‎încercând să păcălești cronometrul.
‎Nu-l poți păcăli.
‎- Deblochează! ‎- Pentru ce?
‎Pentru sora ta.
‎DELILAH: ‎SCUZE, CU MUNCA.
‎NU AJUNG ACASĂ. COMANDĂ PIZZA! ‎TE PUP
‎Bine.
‎Îl las aici ca să-l ai când ieși.
‎Îmi pare rău că prietenia noastră ‎se-ncheie așa.
‎Mă va urî pentru totdeauna,
‎dar mâine-i va fi bine.
‎Ai o percepție dubioasă ‎a ideii de prietenie.
‎Acum trebuie doar să-mi iau rămas bun
‎de la tine.
‎Toate-s fără gluten ‎și se împacă cu gastrita.
‎- Dumnezeule! Lămâia! Incredibil. ‎- Da? Dar e perfect?
‎Ce ziceți de ciocolată marocană?
‎- Ăsta e gustul raiului. ‎- Îl alegem pe ăsta.
‎N-alegeți încă!
‎Cum rămâne cu cealaltă rețetă?
‎- E cu vanilie, migdale, praline și... ‎- Love, te rog!
‎Gata!
‎Ce? Eu...
‎- Meritați ce-i mai bun. Eu... ‎- Ce e?
‎Are legătură cu Milo sau...
‎Nu. Doar m-am folosit de Milo.
‎L-am uitat de când a plecat.
‎- Will, pe de altă parte... ‎- Bine.
‎Așa. Ai senzația ‎că l-ai lăsat pe cel potrivit să-ți scape.
‎Nu, îmi pare rău! Uitați cumva
‎- ...că te-a mințit? ‎- N-a uitat nimeni.
‎Dar poate merită o a doua șansă.
‎Sunt o Quinn.
‎Tindem să uităm și să mergem mai departe.
‎Bine. Tu nu ești familia ta.
‎Noua ta mantra. Cu plăcere!
‎Dacă încă îl vrei, caută-l!
‎- Dacă-i prea târziu? ‎- Atunci te înșeli.
‎- Cale bătută! ‎- Da.
‎Da, bine.
‎Da.
‎- Așa voi face. ‎- Bine.
‎Tare! Sunt mândră de tine!
‎- Meriți. ‎- Ești minunată.
‎Ești înfloritoare. Uite ce-ai făcut!
‎...toate trei.
‎Stai, acela e cu praline?
‎Da...
‎„Dragă Love.
‎M-ai schimbat.
‎Obișnuiam să văd lumea în alb și negru.
‎Acum, totul e gri, complicat, ‎plin de nuanțe
‎și de frumusețe, datorită ție.
‎Într-un alt univers, încă am fi împreună.
‎O echipă. Pregătiți pentru orice.
‎Dar pe drumul pe care am apucat ‎trebuie să merg singur.
‎Vreau să fiu așa cum crezi că sunt, ‎deci să știi că fac ce trebuie.
‎Asta înseamnă să-mi iau rămas bun.
‎Te «lupesc» mereu, Joe.”
‎Amice, să vezi și să nu crezi!
‎- ‎Și să nu-mi pese. ‎- ‎Ce e?
‎M-am întâlnit ‎cu Kathryn ‎Misiuni periculoase‎ Bigelow
‎la seara de jocuri de la Manganiello.
‎I-am zis de ‎D-Fol. ‎Nu-i mare lucru, nu?
‎Ghici cine m-a sunat!
‎- Ia zi! ‎- Asistenta ei. Da?
‎Se pare că Kathryn a citit cartea
‎după ce am vorbit ‎și vrea să vadă scenariul.
‎E nerăbdătoare.
‎Dacă nu mă prefac entuziasmat,
‎s-ar putea să plângă ‎sau să ia o supradoză. Sau ambele.
‎Bravo, Forty! Felicitări!
‎- Meriți din plin. ‎- Nu-i așa?
‎Trebuie să ne apucăm de muncă acum.
‎Vai, nu!
‎Scenariul trebuie cizelat ‎și trebuie să i-l trimit urgent.
‎Asistenta ei a zis „urgent”.
‎Și ce treabă ai cu mine? ‎Vorbește cu managerul tău!
‎Îmi trebuie geniul tău. Doar 30 de minute.
‎Proastă sincronizare, ‎dar dacă e important pentru el,
‎e important pentru tine.
‎E darul meu de despărțire.
‎Ești dubios când amuțești.
‎Treizeci de minute, atât am timp.
‎Mișto! Ești bestial și nici nu știi.
‎Cât de sincer! Ador asta.
‎Plicticos.
‎- E bun, nu? ‎- Încă citesc.
‎Ce-i drept, nu vreau s-apară filmul ăsta.
‎Din fericire, șansele-s mai proaste ‎decât dialogul lui Forty.
‎Măcar pot să-l ajut să nu se facă de râs.
‎Ai niște prezentări inutile. ‎Aici, de exemplu.
‎Nu-i nevoie să spună dr. Nicky ‎de când o știe pe Beck.
‎- Ei știu asta. ‎- Da, dar vreau să subliniez.
‎De ce?
‎Păi de ce...
‎ar trebui ‎să le intereseze doar pe femei asta?
‎Feminism.
‎Ce face enervantul ăsta?
‎Hei, nu poți parca aici!
‎- Nu poți parca. ‎- Ce faci?
‎Nu poți... Ce faci?
‎- Dă-mi drumul! ‎- Ce naiba?
‎- Ce faci? Stai! ‎- Dă-mi drumul!
‎- Viol! ‎- Stai!
‎- Viol! Am zis viol! ‎- Nu!
‎- Stai! ‎- Forty, taci naibii!
‎Futu-i! De ce se întâmplă asta? ‎Ce mă fac acum?
‎Benji, Peach, Ron, ‎Beck, Jasper, Henderson.
‎Gorilele lui Jasper? Ale lui Salinger? ‎Hendy era implicat în crimă organizată?
‎Nu pot respira!
‎Acum l-am tras și pe amărâtul ăsta ‎în mizeria mea.
‎Trebuie să te calmezi, Forty.
‎Respiră adânc!
‎Îmi pare rău, Joe! E vina mea.
‎Ce spui tu acolo?
‎Nu-s așa cum credeai tu.
‎Sunt dependent.
‎Știu că ești dependent.
‎Nu, Joe. Dependent de pariuri, da?
‎Se numește „dependență hibrid” ‎și e oribilă.
‎Am datorii de luni întregi.
‎Le-am zis că voi face bani cu filmul ăsta,
‎- ...dar e clar... ‎- ‎Ce ziceți de punctul ăsta de cotitură?
‎Syd Field ar fi mândru.
‎Dacă ar fi un film, n-aș crede.
‎Nu mai vorbiți!
‎Până acum mi-am făcut griji ‎că păcatele mele mă vor distruge,
‎dar am ajuns să fiu răpit ‎din cauza nenorocitului de Forty Quinn.
‎În materie de cuști, asta e luxoasă.
‎M-am cam încălzit. Data viitoare, ‎saci care să lase aerul să circule!
‎Dacă ai vedea ce față ai!
‎Forty.
‎I-ai angajat să ne răpească?
‎A fost convingător, nu?
‎Te-am păcălit ‎cu chestia despre pariuri, nu?
‎Mersi, atelier de actorie ‎al doamnei Helen Mirren!
‎Igor e la Alcoolici Anonimi. ‎Confiscă mașini cu Dimitri, fratele lui.
‎Nu mă gândeam că vor accepta... ‎dar orice poate fi cumpărat.
‎E o mare nebunie!
‎Chiar și pentru tine.
‎E o idee nonconformistă,
‎dar trebuie să ieșim din tipare
‎dacă vrem să ne găsim inspirația.
‎Găsește-ți tu inspirația!
‎Eu am plecat.
‎Ei bine...
‎dacă vreunul dintre noi vrea să plece, ‎Dimitri îl împușcă.
‎Tu te-auzi vorbind?
‎Pe Dimitri îl doare-n cot!
‎Apropo, ți-a confiscat lucrurile,
‎așa că obișnuiește-te cu ideea!
‎Dimitri.
‎Îmi dai lucrurile înapoi?
‎Tu...
‎scrie scenariul!
‎Da!
‎Bine.
‎Ai dreptate. E o idee grozavă ‎să ne găsim inspirația,
‎dar nu-ți sunt de ajutor
‎- ...dacă-s ținut ostatic... ‎- Nu se poate.
‎Nu ne va lăsa să plecăm ‎fără un scenariu complet.
‎Relaxează-te! Nu te mai împotrivi!
‎În plus, am auzit ‎că așa face Toni Morrison.
‎Poftim?
‎E o negresă faimoasă care scrie cărți.
‎Știu cine naiba e Toni Morrison.
‎Mă îndoiesc că scrie ‎cu pistolul la tâmplă!
‎Nu, voiam să zic că scrie la hotel.
‎Forty, nu-mi convine treaba asta!
‎Răspunzi tu?
‎- Ce cauți aici? ‎- Ce-i cu zgomotul ăsta?
‎Hei!
‎Ce caută aici? ‎Nu e un mediu sigur pentru ea.
‎Calm, bunicule!
‎E bine. Stă în camera din față...
‎- La 216. ‎ Da.
‎Dimitri știe că ea are acces nelimitat.
‎Da, dar ce caută aici?
‎M-a angajat ca asistentă.
‎Rahat, Forty! ‎Măcar pot să fiu cu ochii pe ea.
‎M-am gândit la toate. Va fi distractiv.
‎Cine vrea room service?
‎Mâncăm sau muncim?
‎Por qué no los dos?
‎Nenorocit bolnav, nebun, ‎care crede că i se cuvine totul.
‎Cum de a supraviețuit atât?
‎Într-o cameră de hotel ‎se pot întâmpla multe.
‎Nu, hai că pot! ‎Îi repar repede scenariul găunos,
‎îmi iau pașaportul și plec în Mexic ‎înainte să se termine cele 16 ore...
‎Dar acum trebuie să plec. Pe vecie.
‎Te «lupesc» mereu, Joe.”
‎Mă bucur că ești aici.
‎Hai la cină diseară!
‎Alegi tu localul! Doar noi două.
‎Ce? Ți-a zis șamanul drogat ‎să cazi la pace cu mine?
‎Nu vorbi prostii! ‎Șamanul Open ne-a păcălit familia.
‎Totuși, șamanul Kevin ‎e sinceritatea întruchipată.
‎E de părere ‎că trebuie să-mi repar relația cu tine.
‎Nu ești de acord?
‎- Trebuie să-ți spună un șaman asta? ‎- Haide, Love!
‎Încerc și eu. Vreau să fim prietene.
‎E important pentru evoluția mea ‎și nu cred că ți-ar strica nici ție.
‎Puiule...
‎e în regulă.
‎Ai și tu nevoie de asta la fel ca mine.
‎Dărâmă zidurile care te apără!
‎Să începem diseară.
‎Mergem să bem cocktailuri, ‎să mâncăm desert. Ne vom distra.
‎Ne va prinde bine.
‎Nouă și întregii familii.
‎Bine, mamă.
‎- Cum merge tăiatul dialogului? ‎- Am tăiat o pagină.
‎Dacă vom tăia ‎și de la sfârșitul actului al doilea,
‎- ...ritmul va fi mai bun. ‎- Mișto.
‎- Ce bei? ‎- „Kombexy”. Kombucha și dextroamfetamină.
‎Arma secretă. M-ajută să mă concentrez.
‎Am ADHD.
‎Evident.
‎Grozav. Iar o ia pe ulei.
‎Aș putea să-i reamintesc ‎de lupta eternă cu trezia,
‎- ...dar n-am timp. ‎- ‎Bum!
‎Cu editarea lui Ellie, ‎am ajuns la 118 pagini.
‎Cât ‎Misiuni periculoase.
‎Fin.
‎Slavă Domnului!
‎N-am ratat nimic. Verifică-l, camarade!
‎Ce să zic... e un scenariu.
‎Cine-i șmecher, Joe? Eu sunt șmecher!
‎De ce stai cu botul ăsta lung?
‎Ce-i cu ea?
‎Nimic.
‎Dar nu mi se pare gata.
‎- Vai, nu! ‎- ‎Te ascult.
‎În primul rând, e previzibil.
‎Respect romanul sursă.
‎Iar perspectiva feminină e praf.
‎- Bine... ‎- ‎Ellie e prea deșteaptă
‎și prea sinceră. Rahat!
‎Beck a existat. ‎S-a masturbat cu perna de multe ori!
‎Bine. Tu ce sugerezi, Sofia Coppola?
‎Nu-i spune, Ellie!
‎- S-o iei de la capăt. ‎- ‎Futu-i!
‎Află cine e Beck ‎și de ce îi spui tu povestea.
‎E o măsură cam drastică.
‎Să nu... Haideți să revizuim puțin ‎pasajele lui Beck, da?
‎Va fi nevoie de mai mult de-atât.
‎Forty, unde pleci?
‎Trebui să ies.
‎Grozav. Spune-i lui Dimitri ‎că ne-am răzg...
‎Stai, Forty!
‎Stai! Ce?
‎Nu prea acceptă criticile.
‎Dacă-l pierd, nu-mi recuperez pașaportul.
‎Urmează apocalipsa.
‎Du-te în camera ta,
‎comandă ce mâncare vrei și culcă-te!
‎Nu știu dacă ești mai varză ‎ca producător sau ca dădacă.
‎Nu pleca de-aici!
‎Fragilitatea bărbatului alb.
‎Șase baruri și, în sfârșit...
‎- Nu-ți convenea la barul hotelului? ‎- Prea înghesuit.
‎Și nici n-am voie acolo.
‎Ți-am luat o apă.
‎M-am gândit că mă vei găsi.
‎Așa ești tu.
‎Le-ai băut pe toate?
‎I-am cerut politicos o sticlă de ‎tequila,
‎dar nenorocitul de barman ‎n-a vrut să mi-o vândă,
‎așa că am cumpărat-o pe bucățele.
‎Câtă toleranță la alcool are? ‎Cum de mai e în viață?
‎Nu-mi imaginez cum a fost ‎să urmărești sinuciderea sa lentă
‎an după an.
‎- Ce-ar fi să ne întoarcem la hotel? ‎- Are dreptate.
‎Nu știu să scriu despre femei.
‎E previzibil și nu e...
‎special.
‎Nu-l lăsa să o ia razna!
‎Calmează-l!
‎- Ești talentat. ‎- Sunt un ratat.
‎Un ratat așa mare,
‎încât încă îi scriu mesaje ‎tipei care m-a folosit.
‎Care tipă? Ce zici acolo?
‎- Doar nu te referi... ‎- Amy. Scuze, Candace...
‎sau cum o mai fi chemând-o.
‎Încă ține legătura cu Candace?
‎- De ce mai vorbiți? ‎- Ca s-o încheiem ca la carte.
‎Asta vrea ea. Și asta vreau și eu.
‎- ‎Nu se poate. ‎- ‎Dumnezeule!
‎De ce nu pot să întâlnesc o fată drăguță
‎ca Jessica Alba,
‎care să nu mă mintă ‎și care să vrea să avem copii
‎și să mă iubească mereu?
‎Cer prea mult?
‎Sigur că nu. Meriți asta.
‎- Candace nu e așa. Nu-i mai scrie! ‎- Asta vreau eu.
‎Asta.
‎Da.
‎- Atenție! Scuzați-mă! ‎- Forty, taci!
‎Atenție, toată lumea!
‎Felicitările mele! Veniți încoace!
‎Veniți!
‎Mă simt foarte generos în seara asta
‎și nu e nimic mai dulce pe lume ‎decât proaspeții însurăței.
‎Iată propunere mea:
‎îi ofer cuplului fericit ‎10.000 de dolari în mână...
‎dacă mirele cel chipeș...
‎îmi permite să-i sărut frumoasa mireasă.
‎Forty, hai la o cafea!
‎Cât de sinistru va deveni?
‎- Nu-mi convine. ‎- Știu, dar putem plăti ipoteca.
‎Poate o va lăsa baltă.
‎Nu.
‎Se bucură de asta.
‎E sadic.
‎Chiar înainte să înceapă...
‎- Bucurați-vă! ‎- ‎...Forty le-a distrus căsnicia.
‎L-am văzut pe Forty drogat, fanfaron,
‎plângăcios, înșelător.
‎Dar nu i-am mai văzut latura asta.
‎Love, fratele tău e periculos.
‎Dă-mi de băut!
‎Nu. Ne întoarcem la hotel.
‎Îmi iau pașaportul și fug.
‎Fie că vii, fie că nu vii cu mine...
‎eu am plecat.
‎Stai!
‎Ce faci acum?
‎Dacă tot mă părăsești pentru totdeauna,
‎să știi că la ora asta ți-ai băut apa.
‎Va fi foarte important ‎pentru tine mai târziu,
‎când nu vei ști când sau unde naiba ești.
‎De ce n-aș ști chestiile astea?
‎Ce-i drept, ți-am pus LSD în apa minerală.
‎Glumește.
‎Sigur glumește.
‎Am simțit că aveam nevoie de asta
‎ca să putem inova în seara asta.
‎M-ai drogat?
‎Da. Nu știam ce toleranță ai,
‎așa că ți-am dat patru doze, ‎ca să mă asigur că-și face efectul.
‎N-am mai consumat LSD niciodată.
‎Bine. Vei fi bine.
‎Totul va fi bine. Trei reguli importante:
‎Prima: mașinile-s adevărate.
‎A doua: orice ai vrea să încerci, ‎încearcă de la sol întâi!
‎A treia: dacă nu te oprești ‎din hohotit, bea Licoarea Lunii!
‎Bine, amice. Trebuie să ai grijă, ‎fiindcă vei simți de toate.
‎Acum simt doar furie.
‎Love, am încercat, ‎dar fratele tău e o cauză pierdută.
‎Hei, să facem un ‎selfie!
‎- Chiar trebuie? ‎- Da, de ce nu?
‎Bine.
‎Fain.
‎Deci asta era ideea?
‎Sfaturi pentru îngrijirea pielii ‎și ‎selfie‎-uri?
‎Tatăl tău iar mă înșală.
‎Dar e în regulă.
‎Sau va fi în regulă
‎după ce tu, eu și Forty îi vom reaminti ‎ce familie incredibilă are!
‎Când ne va vedea pe toți aici ‎va fi tare fericit.
‎Deja șapte aprecieri.
‎Oricum, Forty nu mai consumă alcool ‎și muncește.
‎Eu încă am libidoul funcțional.
‎Du-te naibii, menopauză!
‎Ar fi fost perfect dacă nu l-ai fi lăsat ‎pe Will să-ți scape printre degete.
‎Dar ‎c'est la vie.
‎- În fine, fiecare are rolul său. ‎- Nu.
‎- Poftim? ‎- Nu, m-am săturat să ne prefacem.
‎Tu te prefaci că nu te doare ‎când te înșală tata.
‎Sau că Forty nu e în ultimul hal.
‎Nu, tu preferi să repari totul ‎cu ajutorul șamanului Kevin.
‎Nu-i adevărat. Greșești.
‎Cum am greșit când am zis ‎că ai mușamalizat incidentul cu dădaca?
‎Ai băut prea mult.
‎Femeia aia a comis o infracțiune.
‎Și tu ce-ai făcut? Mi-am amintit.
‎Ai ars salvie.
‎- Trebuia să fi fost închisă! ‎- Era imposibil.
‎Te-ai prefăcut că nu vedeai nimic ‎până a fost prea târziu.
‎- E fiul tău! ‎- Am făcut ce trebuia!
‎Îmi iubesc familia necondiționat
‎- ...și... ‎- Știu...
‎ce e iubirea necondiționată.
‎Nu e cazul aici.
‎Pe Wikipedia scrie ‎că își face efectul în funcție de om.
‎Voi fi drogat între nouă și 16 ore.
‎Deci prima oară trebuie să-mi recuperez ‎repede pașaportul fără Forty.
‎Trebuie să mă ocup singur de Dimitri.
‎Întrebarea e: pe unde o fi?
‎Măcar de n-aș fi fost adus aici ‎cu sac pe cap și n-aș fi sărit pe geam.
‎Halucinez sau chiar ești tu?
‎Hei!
‎Miroși a băutură, sincer să-ți spun.
‎Ce cauți aici?
‎Speram să dau de tine.
‎Forty mi-a zis
‎că s-ar putea să scrie aici în weekend.
‎Te-am văzut pe contul lui de Instagram ‎după-amiază și mi-am dat seama.
‎Îmi va fi dor de istețimea ta.
‎Scrisoarea ta...
‎mi-a frânt inima.
‎Chiar pleci din LA?
‎Tristețea ta, dezamăgirea...
‎Despărțirea pe care voiam s-o evit.
‎Ei bine,
‎dacă trebuie să pleci,
‎să ne vedem mâine!
‎La prânz, da?
‎Am trecut prin multe...
‎într-o perioadă scurtă de timp ‎și chiar țin la tine.
‎Vai, nu!
‎Putem să mai ieșim o dată la prânz?
‎Rahat, începe să-și facă efectul!
‎Nu așa vreau să-mi amintesc de tine.
‎- Bine. ‎- ‎Poftim? Nu!
‎- Am înțeles. ‎- ‎Vorbește!
‎Nu.
‎Love.
‎Vino! Ți-a intrat în păr, scumpo.
‎- Îmi pare rău dacă te-a sunat! ‎- Am băut.
‎Fiica mea face figuri astăzi.
‎- Îmi pare rău! ‎- ‎Acum înțeleg.
‎- Îmi pare rău! ‎- Hai să te speli!
‎Mama ta e un demon, ‎care te târăște după ea în iad.
‎Trebuie să te salvez de ea.
‎Patru doze de LSD.
‎E în regulă. Totul e în capul meu.
‎Am avut și momente mai grele.
‎Unde mergem?
‎Ăla-s eu?
‎Îmi spune intuiția să merg într-acolo
‎sau toți fanii horror din univers
‎strigă acum la mine ‎să nu mă iau după copilul dubios?
‎M-am teleportat sau...
‎Nu, e drogul. ‎Ăsta e un concert Grateful Dead.
‎Te iubesc, Love.
‎Voi depăși și asta.
‎Candace? Nu. Concert Deadhead.
‎Scriitor obraznic!
‎Îmi pare rău că seara de azi ‎n-a ieșit cum te așteptai.
‎Jur că n-am vrut să te supăr.
‎Noi nu vorbim niciodată despre ce trebuie.
‎Dacă am fost o mamă așa rea, ‎cum de ai crescut așa bine?
‎Ești părtinitoare.
‎Sau mă minți.
‎Nu te mint niciodată.
‎Doar tu faci față adevărului în familie.
‎Știu că sunt dură cu tine uneori,
‎dar fac asta fiindcă ești puternică. ‎Ca mine.
‎Chiar mă regăsesc în tine.
‎Cândva, când vei avea copii, vei înțelege.
‎Când au nevoie de tine,
‎cum ai tu nevoie de mine acum,
‎nu-ți mai e greu să-i iubești.
‎Mă duc să iau cheia.
‎Ne vedem în cameră când ești gata.
‎Joey!
‎Mamă?
‎Hei! Bine ai revenit, dle producător!
‎Mama ta nu e aici, ‎dar inspiră-te din asta!
‎Ellie avea dreptate.
‎Povestea trebuie să fie spusă ‎din perspectiva lui Beck.
‎Ce vrea Beck?
‎Ce-a simțit Beck? Ce-a visat Beck?
‎Beck,
‎biata fată care și-a pierdut viața ‎ca să ne spună povestea ei,
‎ce căuta în marea aceea de bărbați?
‎Trebuie s-o vedem, Joe!
‎- Beck! Hai, omule! Gândește-te! ‎- Beck! Hai, Joe! Gândește-te!
‎Cred că-s mort.
‎M-a otrăvit și am murit, ‎iar ăsta e iadul meu.
‎Trebuie să devin Beck.
‎Pământul trebuie să se caște ‎și să mă înghită.
‎Să jucăm scena.
‎Tu ești dr. Nicky, eu, GB.
‎- Nu pot. ‎- Haide!
‎Eram pacienta ta.
‎De ce ai profitat de mine?
‎Nu fac asta.
‎De ce ai profitat de mine?
‎- Am vrut să te ajut. ‎- Aveam nevoie de terapeut,
‎nu de un dobitoc bolnav ‎care să se dea drept Prințul Fermecat.
‎Bine.
‎- Te înțeleg. ‎- Cu ce drept?
‎- Credeai că-ți voi fi recunoscătoare? ‎- ‎...recunoscătoare?
‎Viața ta era un haos!
‎Da, dar era viața mea!
‎- N-aveam nevoie de un sociopat... ‎- ‎N-aveam nevoie...
‎- ...pe un cal alb care să mă ajute. ‎- Nu putem face asta!
‎Haide, Joe!
‎- Sugrumă-mă! Nu fi speriat de bombe! ‎- Forty, nu pot!
‎- Nu ești special. Ești distrus. ‎- Nu ești special. Ești distrus.
‎N-aș putea să te iubesc. Tu ești răul.
‎Pe tine trebuia să te omori.
‎Haide!
‎Chiar ai intrat...
‎în pielea personajului. Bravo, ca Phoenix!
‎Respect!
‎Bine. Vai, începe plânsul.
‎Știi ce înseamnă asta. ‎Regula numărul trei:
‎vom bea Licoarea Lunii, da?
‎Ce Licoare a Lunii? ‎N-avem Licoarea Lunii.
‎Vei merge la Anavrin
‎și vei cumpăra Licoarea Lunii.
‎Poate niște chipsuri din manioc,
‎niște felii de măr uscate.
‎Cum rămâne cu Dimitri?
‎Parola e „mama Ru”.
‎Dacă zici asta, te lasă afară.
‎De la început a existat o parolă?
‎Desigur.
‎Doar nu-s nebun, da?
‎Dar o putem folosi doar o dată,
‎deci trebuie să merite.
‎Aș veni și eu cu tine, dar...
‎sunt făcut praf.
‎Hai că poți, Joe!
‎Mama Ru!
‎Ce? Cum naiba am ajuns aici?
‎E camera de hotel?
‎Am plecat și m-am întors? Sau...
‎Ce naiba?
‎Era adevărat sângele? L-am spălat? ‎Am cumva pe cămașă? Chiar era acolo?
‎A existat cu adevărat?
‎Cât timp am lipsit și ce-am făcut?
‎Pungi de cumpărături. Ăsta e un indiciu.
‎Bun. Te-ai oprit din plâns. Ce ți-am zis?
‎Licoarea Lunii e marfă.
‎- Am ieșit din cameră? ‎- Da.
‎De unde crezi că avem astea? ‎Am început s-o înțeleg pe Beck.
‎Când m-ai strâns de gât, mi-am dat seama.
‎N-am mașină, deci...
‎Cum am ajuns la Anavrin?
‎Sau înapoi aici?
‎Eu de unde să știu?
‎Frate, eu disec povestea.
‎M-am scufundat ‎în spiritul doctorului Nicky.
‎Cum crezi că și-a ascuns dr. Nicky ‎sociopatia atâta timp?
‎Cât timp am lipsit?
‎- Răspunde tu întâi, apoi eu. ‎- De ce zici că-i sociopat?
‎Poate e un om ‎care ar face orice pentru iubire.
‎Rândul tău. Cât am lipsit?
‎Cam vreo oră.
‎Nu destul cât să iau astea ‎și să fac ceva rău.
‎Sau trei.
‎Mi-e greu să spun. M-a luat valul. ‎O oră, două, maximum trei.
‎- Iar faci fața aia. ‎- Adică?
‎Fața panicată ‎pe care o aveai când ai venit.
‎Ziceai că ai mâinile pătate de sânge.
‎- Și le aveam? ‎- Nu știu sigur.
‎Când mă uitam la mâinile tale, ‎vedeam homari.
‎Cine m-ar mai fi putut vedea?
‎Dimitri.
‎Pauză de masă. Ce?
‎Când m-am întors, aveam ceva pe mâini?
‎Nu. Mâini curate.
‎Du-te și scrie!
‎Bine. E de bine. Mâini curate.
‎Totul e bine.
‎Sunt în grafic. ‎Ciudad de México. Ora 09:02.
‎Soneria ta, Love. ‎Trebuie să mă asigur că ești bine.
‎Telefonul.
‎- Fără telefon. ‎- E important, omule!
‎Fără telefon!
‎Încerc să lucrez!
‎Cu plăcere.
‎Mulțumesc!
‎Poartă-te normal!
‎Sunt normal.
‎- Hei! ‎- ‎Hei!
‎Arăți groaznic. Ești într-o baie?
‎Da, eu...
‎Îmi pare rău...
‎dacă am părut ciudat mai devreme
‎pe hol.
‎Eram...
‎copleșit fiindcă-ți ziceam rămas bun.
‎Nu. De asta te-am sunat, da?
‎Ascultă-mă!
‎Fără rămas bun.
‎Refuz să-mi iau rămas bun.
‎Ești primul om alături de care m-am simțit ‎bine în ultima vreme.
‎Am crescut înconjurată de iubire toxică ‎și condiționată. M-am săturat.
‎Îți iert minciuna idioată.
‎Vreau... să fiu cu tine.
‎Vreau o viață cu tine.
‎Vrei...
‎și tu asta?
‎Da.
‎Mai mult decât orice.
‎Bine.
‎Indiferent de ce fugi acum, ‎putem rezolva totul împreună.
‎De-ar fi adevărat...
‎Odată Delilah eliberată, ‎nu putem rămâne aici.
‎Ce-ar fi...
‎Ce-ar fi să plecăm împreună?
‎S-o luăm de la capăt.
‎Doar noi doi.
‎Departe de ai tăi. Ai putea termina ‎școala de gătit la Paris.
‎Sau oriunde. Oriunde vrei tu.
‎Sună uimitor, dar...
‎cum rămâne cu Forty?
‎Nu-l pot lăsa cu ei.
‎Da. Desigur.
‎Îl vom lua pe Forty cu noi ‎oriunde am merge.
‎Mulțumesc!
‎Sunt tare fericită.
‎Abia aștept. Bine. ‎Ne vedem mâine dimineață?
‎Am ceva de rezolvat.
‎Apoi sunt la dispoziția ta.
‎Te „lupesc”.
‎Eu mai mult.
‎Noaptea asta are și o parte bună.
‎Vom rezolva totul.
‎Voi negocia cu Delilah,
‎îi voi cumpăra tăcerea.
‎Ne vom muta de-aici.
‎Nu va trebui să fim cu ochii în patru.
‎Cu Forty... vedem ce facem.
‎Totul va fi bine.
‎Joey...
‎Aici erai.
‎- Ai speriat-o pe mama. ‎- ‎Nu ești aici. Asta nu se întâmplă.
‎Joey...
‎Crezi că povestea ta de dragoste ‎va avea un sfârșit fericit?
‎- Gata! ‎- Cei ca noi nu se schimbă.
‎M-am schimbat.
‎Atunci de ce te gândești ‎la moduri prin care să scapi de Forty?
‎Nu mă gândesc. Chiar nu.
‎Într-o cameră de hotel ‎se pot întâmpla multe, nu-i așa?
‎- Nu ești reală. Nu voi... ‎- Sigur
‎că-l vei omorî.
‎Ca pe Delilah.
‎I-ai pecetluit soarta de când ai închis-o.
‎E deja moartă.
‎Greșești.
‎Pe Will l-am eliberat.
‎O voi elibera și pe Delilah.
‎M-am schimbat.
‎Ești sigur?
‎Forty.
‎Sunt reale?
‎Mâinile mele sunt...
‎Mi-am dat seama.
‎Aveai dreptate. ‎N-a fost vorba de sociopatie.
‎A fost o crimă din dragoste, ‎comisă de cel care o iubea.
‎Ce vrea să spună?
‎Dar dr. Nicky n-o iubea.
‎Ea era doar amanta lui.
‎Dar fostul ei o iubea.
‎Care fost iubit?
‎Îl menționează în carte de câteva ori.
‎Nepăsătoare. Nici nu-i zice numele.
‎Pare inofensiv.
‎Dar a omorât-o din gelozie ‎și i-a înscenat crima doctorului.
‎Nimeni nu l-a suspectat.
‎Era un tip normal.
‎Ca tine...
‎sau ca mine.
‎Știi cum mi-am dat seama?
‎E în regulă, puiule.
‎Eu te voi ierta.
‎Să-ți spun cum mi-am dat seama.
‎Fiindcă exact asta am făcut și eu.
‎Eram îndrăgostit de Sofia,
‎dădaca noastră.
‎Părinții mi-au zis că eram prea tânăr, ‎dar nu eram.
‎O iubeam.
‎Și ea mă iubea pe mine.
‎Nu era doar o pasiune de copil.
‎Era iubire.
‎Când am aflat că se vedea cu un student,
‎m-a cuprins furia.
‎Am simțit că am un animal făcut ‎din dinți și foc în mine.
‎Am văzut negru.
‎Și am omorât-o.
‎Când mi-am revenit, eram deasupra ei.
‎Părinții mei au făcut să pară ‎că s-a sinucis. Au ascuns totul.
‎Știi cât de dureros a fost?
‎Să țin un asemenea secret?
‎Mai mult decât va ști vreodată.
‎Erai doar un copil.
‎Un copil confuz.
‎Ești iertat.
‎Nu crezi că-s un monstru?
‎Nu.
‎Cred că ai un viitor strălucit.
‎Când e drogat, cel puțin, e genial.
‎Ce mi-ai spus acum
‎e un film grozav.
‎Ar trebui să-l scrii.
‎Ar trebui să faci filmul.
‎- ‎Cu cât mai multe modificări. ‎- ‎Ar trebui să-l scrii.
‎Nu știu ce se întâmplă ‎între tine și sora mea...
‎dar ar fi nebună să te piardă.
‎Cred că ne va fi bine.
‎Au trecut 11 ore.
‎Probabil s-a dus efectul drogului.
‎Mai am timp.
‎Sunt treaz și liber.
‎Forty?
‎Să sperăm că a ieșit să-și ia cafea.
‎Haide, Ellie, n-am timp!
‎- Ce e? ‎- Hei,
‎crezi că poți pleca singură acasă?
‎Adică dacă pot să chem un Uber?
‎Da, cred că pot.
‎Bun, grozav. Păi...
‎Trebuie să ajung la Delilah ‎înainte să se desfacă cătușele.
‎Într-o altă realitate,
‎aș fi în drum spre aeroport...
‎dar rescriu filmul nostru, Love. ‎Datorită ție.
‎Eroul aleargă până la cușcă,
‎ridică ușa și intră, ‎dornic s-o elibereze pe Delilah
‎și să-și înceapă restul vieții.
‎Subtitrarea: Alexandru Pintilei